Nej!
Du har udført usædvanlig magi med denne stav, herre.
- Alene i de sidste par timer. - Nej.
Jeg er usædvanlig -
- men staven gør modstand.
Denne stav er den mægtigste af alle. Det har Ollivander selv sagt.
I aften, når drengen kommer, svigter den dig ikke. Tro mig.
Den adlyder dig og ingen anden.
Gør den?
Herre?
Tryllestaven. Adlyder den mig virkelig?
Du er en kløgtig mand, Severus. Det må du da vide.
Hvor ligger dens sande loyalitet?
Hos dig selvfølgelig, herre.
Oldstaven kan ikke tjene mig rigtigt, da jeg ikke er dens sande herre.
Oldstaven tilhører troldmanden, som dræbte dens forrige ejermand.
Du dræbte Dumbledore, Severus.
Så længe du lever, kan Oldstaven ikke for alvor være min.
Du har været en god og tro tjener, Severus.
Men kun jeg kan leve evigt.
Herre...
Nagini, dræb.
Tag dem.
- Gør det nu. - Find en flaske eller noget. Hurtigt.
Før dem til Mindekarret.
Se på mig.
Du har din mors øjne.
I har kæmpet tappert.
Men forgæves.
Det her er mig meget imod.
Hver magisk blodsdråbe, der udgydes, er et meningsløst tab.
Jeg beordrer derfor mine styrker til at trække sig tilbage.
Så får I tid til at stede jeres døde til hvile med værdighed.
Harry Potter, jeg taler nu direkte til dig.
Du har ladet dine venner gå i døden for dig -
- frem for at møde mig. Større vanære findes ikke.
Mød mig i Den Forbudte Skov og se din skæbne i øjnene.
Hvis du ikke kommer -
- dræber jeg hver eneste mand -
- kvinde og barn -
- der forsøger at skjule dig for mig.
Hvor er folk henne?
Harry.
- Hold nu op. Hvad er der i vejen? - Hun er død.
Hun er død.
Særling! Kom her!
Jeg siger til mor, at du er en særling, Lily!
Kom her.
Hun er jaloux, fordi hun er almindelig, mens du er noget særligt.
Det var ondt sagt, Severus.
Gryffindor!
- Hej. James. - Lily.
Du er ligesom din far.
Du skal ikke tale ondt om min far!
Der vil blive udgydt blod, og tjener og herre bliver atter forenet!
Severus.
Du må ikke dræbe mig.
Profetien hentydede ikke til en kvinde.
Den nævnte en dreng, født sidst i juli.
Ja, men han tror, det er hendes søn. Han vil finde dem og dræbe dem.
Skjul hende. Skjul dem alle. Jeg bønfalder dig.
- Hvad får jeg til gengæld, Severus? - Hvad som helst.
Harry, du er så højt elsket. Så elsket.
Harry, mor elsker dig. Far elsker dig.
Harry, vær på vagt. Og vær stærk.
Avada kedavra!
Du lovede at beskytte hende.
Lily og James stolede på den forkerte, Severus.
Det gjorde du også. Drengen overlever.
Han har ikke brug for beskyttelse. Mørkets Herre er væk.
Mørkets Herre vender tilbage.
Og så vil drengen være i yderste livsfare.
Han har hendes øjne.
Hvis du virkelig elskede hende...
Ingen må vide det.
- Må jeg ikke afsløre din bedste side? - Giv mig dit ord.
Skønt du sætter livet på spil for at beskytte drengen?
Hans evner er ringe, han er arrogant, og så nyder han berømmelsen.
Ikke et ondt ord om min far!
James Potter?
- Doven, arrogant. - Min far var en stor mand!
Din far var en sjuft! Drik ud.
Den begrænser forbandelsen til din hånd indtil videre.
- Men den spreder sig. - Hvor lang tid?
Måske et år.
- Du skal ikke ignorere mig. - Harmonia nectere passus.
Vi ved, at Lord Voldemort har beordret Malfoy-drengen til at myrde mig.
Men hvis det slår fejl, må man formode, at Mørkets Herre -
- går til dig.
Du skal dræbe mig, Severus. Det er den eneste mulighed.
Først da vil Mørkets Herre stole blindt på dig.
Avada kedavra.
Der kommer et tidspunkt, hvor Harry Potter skal vide noget.
Men du må vente, til Voldemort er mest sårbar.
Hvad skal han vide?
Den aften, Lord Voldemort tog til Godricdalen for at dræbe Harry...
... og Lily Potter gik imellem dem, ramte forbandelsen forkert.
Da det skete, hægtede en del af Voldemorts sjæl sig fast -
- på det eneste levende, den kunne finde:
Harry.
Der er en grund til, Harry kan tale med slanger.
Og til at han kan se ind i Lord Voldemorts sind.
En del af Voldemort lever i hans indre.
Når tiden så er inde -
- skal drengen altså dø?
Ja.
Han skal dø.
Du har holdt ham i live, så han kan dø i det rette øjeblik.
Du har opfostret ham som en gris til slagtning.
Sig nu ikke, at du er begyndt at holde af drengen.
Expecto patronum.
Lily.
Efter alle de år?
Altid.
Når tiden så er inde -
- skal drengen altså dø?
Ja. Han skal dø.
Og det skal være Voldemort, der gør det. Det er vigtigt.
Hvor var du?
- Vi troede, du var i skoven. - Der går jeg hen nu.
Du må have spist tryllestøv. Du kan ikke bare overgive dig til ham.
Hvad er der, Harry? Hvad er det, du ved?
Der er en grund til, jeg kan høre dem. Horcruxerne.
Det har jeg nok vidst et stykke tid.
Det har du sikkert også.
- Jeg går med. - Nej. Dræb slangen.
Så er der kun ham.
JEG ÅBNER VED SLUTNINGEN
Jeg er parat til at dø.
Genopstandelsesstenen.
Du har været så tapper, min kære.
Hvorfor er I her? Jer alle sammen?
Vi har altid været her.
Gør det ondt?
- At dø? - Det går hurtigere end at falde i søvn.
- Du har næsten klaret det, min dreng. - Jeg er ked af det.
Jeg har aldrig ønsket, at I skulle dø for mig.
Og, Remus, din søn...
Andre vil fortælle ham, hvad hans mor og far døde for.
En skønne dag forstår han det.
- Bliver I hos mig? - Til den bitre ende.
- Og han vil ikke kunne se jer? - Nej.
For vi er her.
Hold jer nær mig.
Altid.
Han er ikke til at se, herre.
Jeg troede, han ville komme.
Harry?
- Hvad laver du her?! - Stille!
Harry Potter.
Drengen, der ikke kunne slås ihjel.
Er kommet for at dø.
Avada kedavra!
Du kan ikke gøre noget for den. Harry, din vidunderlige dreng.
Din tapre, tapre mand.
Lad os gå.
Professor, hvad er det?
Noget, ingen af os kan hjælpe.
En del af Voldemort, der er sendt hertil for at dø.
Hvor er vi?
Det ville jeg spørge dig om. Hvor vil du sige, vi er?
Tja... Det ligner King's Cross station.
Bare renere. Og uden togene.
King's Cross, siger du? Det her udspringer af din fantasi.
Jeg formoder, at du nu er klar over, at du og Voldemort -
- har været forbundet af andet end skæbnen -
- siden den aften i Godricdalen for mange herrens år siden.
Så er det altså rigtigt? En del af ham lever inde i mig, ikke?
Levede. Det blev ødelagt for længe siden af Voldemort selv.
Du var Horcruxen, han ikke ønskede at skabe, Harry.
- Jeg er nødt til at tage tilbage, ikke? - Det er op til dig.
- Kan jeg selv vælge? - Ja da.
King's Cross, siger du?
Hvis du fik muligheden, ville du nok stige på et tog.
- Hvor ville det føre mig hen? - Videre.
Voldemort har Oldstaven.
- Ja. - Og slangen er stadig i live.
Og jeg har intet at dræbe den med.
Der er altid hjælp at få på Hogwarts, Harry, for dem, der beder om det.
Jeg har altid brystet mig af min veltalenhed.
Ord er efter min knap så beskedne mening -
- vores mest uudtømmelige kilde af magi -
- som både kan påføre skade og råde bod på den.
Men i dette tilfælde vil jeg ændre den oprindelige udtalelse til dette:
Der er altid hjælp at få på Hogwarts for dem, der fortjener det.
Hav ikke medynk med de døde, Harry, men med de levende.
Og frem for alt alle dem, der lever uden kærlighed.
Professor, min mors Patronus var en då, ikke?
Ligesom professor Snapes. Det er da pudsigt, ikke?
Ved nærmere eftertanke er det faktisk slet ikke så pudsigt.
- Jeg går nu, Harry. - Professor?
Er alt det her ægte, eller foregår det inde i mit hoved?
Selvfølgelig foregår det inde i dit hoved, Harry.
Men hvorfor skulle det gøre det mindre virkeligt?
Professor? Hvad skal jeg gøre?
Professor?
- Herre, er du såret? - Jeg har ikke brug for din hjælp.
Jo. Kom.
Drengen.
Er han død?
Lever han? Draco, lever han?
Død.
Hvem er det, Hagrid bærer på? Neville, hvem er det?
Harry Potter... er død!
- Nej! Nej! - Stille!
Dumme tøs.
Harry Potter er død.
Fra og med dette øjeblik befaler jeg jer at adlyde mig.
Harry Potter er død!
Og tiden er nu inde til at vælge side.
Træd frem og slut jer til os.
Eller dø.
Draco.
Kom.
Bravo, Draco. Flot klaret.
Jeg havde større forhåbninger.
- Hvem er du så, unge mand? - Neville Longbottom.
Neville, jeg er vis på, at vi kan finde en plads til dig.
Jeg vil gerne sige noget.
Neville, vi vil sikkert blive fascineret over at høre, hvad du har på hjerte.
- Det er lige meget, om Harry er død. - Klap i, Neville.
Folk dør hver dag.
Venner, familie.
Harry døde i aften.
Men han lever videre, herinde.
Det gør Fred... og Remus også.
Tonks.
Dem alle.
De døde ikke forgæves.
Men det gør du. For du tager fejl.
Harrys hjerte slog for os. For os alle! Det er ikke forbi endnu!
Confringo!
Hvor skal I hen? Kom tilbage og slås!
Kom tilbage!
Jeg lokker ham ind på slottet. Vi må dræbe slangen.
Du får brug for den her.
Ikke min datter, din møgkælling!
Jo!
Du havde ret, da du fortalte professor Snape, at tryllestaven svigtede dig.
Den vil altid svigte dig.
- Jeg dræbte Snape. - Hvad hvis staven ikke var Snapes?
Hvad hvis dens loyalitet lå hos en anden?
Kom, Romeo. Lad os afslutte det, som vi indledte det. Sammen.
Jeg kunne ikke finde min tryllestav. Jeg har aldrig før mistet en stav.
Den lå i folderne på min kappe.
Harry.
Hvorfor virkede Oldstaven ikke for ham?
Den tilhørte en anden.
Da han dræbte Snape, troede han, at det blev hans.
Men staven har aldrig tilhørt Snape.
Draco afvæbnede Dumbledore den aften i Astronomitårnet.
Fra det øjeblik var staven loyal over for ham.
Indtil... forleden, hvor jeg afvæbnede Draco på Malfoys herregård.
- Det betyder altså, at... - Det er min.
- Hvad stiller vi op med den? - Vi?
Jeg siger bare, at Oldstaven er den mægtigste tryllestav i verden.
Med den ville vi være uovervindelige.
19 ÅR SENERE
Sammen.
Taske. Trøje. Jeg kommer til at savne dig.
Nu kommer de.
Far? Hvad hvis jeg kommer i Slytherin?
Albus Severus Potter...
Du er opkaldt efter to rektorer på Hogwarts.
En af dem var en Slytherin, og han var den tapreste, jeg har kendt.
Hvis jeg nu gør?
Så har Slytherinkollegiet fået en vidunderlig, ung troldmand.
Men hvis det betyder så meget for dig, kan du vælge Gryffindor.
Fordelingshatten tager dit valg i betragtning.
- Gør den? - Ja.
- Parat? - Ja.
Kom.
HARRY POTTER OG DØDSREGALIERNE, DEL 2
[Danish]